Hvis vi ser på hjernens fundament, lige fjernet fra kraniet,
er der faktisk meget lidt vi kan se af midthjernen.
Dog, som jeg demonstrerede under min forelæsning sidste uge,
hvis de underliggende aspekter af tindingelapperne forsigtigt skilles,
kan man se den øvre del af hjernestammen.
Denne såkaldte hjernestamme består af midthjernen,
et rundet fremspring kaldet ponsen
og en stilk, som løber ned i en spids, kaldet maedulla oblongata
der passerer ud i kraniet gennem foramen magnum.
Og bliver, selvfølgelig, til rygmarven.
Er der nogle spørgsmål før vi fortsætter?
Jeg har et spørgsmål, dr. Frankenstein.
Det er Fronkonsteen.
Undskyld mig?
Mit navn. Det udtales "Fronkonsteen".
Er du ikke den berømte dr. Frankensteins barnebarn,
som gravede friske lig op og omdannede døde bestanddele til...
Ja, ja.
Ja.
Vi ved alle hvad han gjorde.
Men jeg vil hellere huskes for min egen indsats indenfor videnskaben,
og ikke på grund af mit tilfældige slægtskab
med en berømt... tosse.
Nå, hvis du ikke har noget imod det, må vi så høre dit spørgsmål?
Ser De, sir, jeg er ikke sikker på at jeg forstår forskellen på
refleksive og frivillige nerveimpulser.
Godt. Da dagens laboratoriearbejde er en demonstration af netop denne forskel,
skal vi så ikke fortsætte?
Mr. Hilltop her, som jeg aldrig har arbejdet med
eller givet nogle tidligere instruktioner,
har venligt tilbudt sin tjeneste til dagens demonstration.
Mr. Hilltop, vil De rejse Dem og stå ved siden af bordet?
Flot hop.
Mr. Hilltop,
vil De være venlig at løfte venstre knæ?
I har netop været vidne til en frivillig nerveimpuls.
Det begynder som en stimulans fra hjernebarken,
og passerer igennem hjernestammen til de involverede muskler.
Mr. Hilltop, De må gerne sænke Deres knæ.
Refleksbevægelser er dem som gøres uafhængigt af viljen,
men som føres ud igennem baner
der passerer igennem det periferiske nervesystem og det centrale nervesystem.
Din beskidte, rådne, gule skiderik.
Vi er ikke klar over disse impulser.
Vi tilsigter dem heller ikke at udføre vores muskelsammentrækninger.
Dog, som I kan se, arbejder de af sig selv.
Men hvad hvis vi blokerer nerveimpulserne
ved blot at tilføre et lokalt pres,
hvilket kan gøres med en almindelig metalklemme
lige ved forhøjningen på de bagvedliggende nerverødder
i, skal vi sige... fem eller seks sekunder?
Din forbandede sjover.
Som I kan se, er al kommunikation afbrudt.
På trods af vores mekaniske storslåethed,
hvis det ikke var for denne vedvarende strøm af motoriske impulser,
ville vi falde sammen
som et bundt broccoli.
Som konklusion, burde det bemærkes...
- Giv ham en ekstra dollar. - En ekstra dollar. Ja, sir.
..dette, mere end en almindelig skade
på nerveroden, er altid alvorlig.
Når først et nervefiber er beskadiget,
findes der ingen måde, hverken i himlen eller på jorden,
hvormed man kan regenerere den.
Er der nogle sidste spørgsmål før vi går?
Dr. Frank...
- Fronkonsteen... - Ja?
Er det ikke sandt at Darwin bevarede et stykke vermicelli i en glasæske
indtil, ved usædvanlige vis
det faktisk begyndte at røre sig med en frivillig bevægelse?
Taler du om orm eller spaghetti?
Ormen, sir.
Ja. Det forekommer mig at jeg læste noget om den hændelse da jeg studerede.
Men du må huske på at en orm, med meget få undtagelser,
ikke er et menneske.
Men var det ikke grundlaget for din bedstefars arbejde, sir?
Gendannelsen af dødt væv?
Min bedstefar var en meget syg mand.
Men som en Fronkonsteen, er du så ikke den mindste smule nysgerrig?
Virker det at give liv til noget som en gang var dødt ikke tiltrækkende på dig?
Du taler om en sindssyg hjernes tåbelige fantasterier. Dødt er dødt.
Men se hvad der er blevet gjort med hjerter og nyrer.
Hjerter og nyrer er legetøj. Jeg taler om det centrale nervesystem.
- Men, sir... - Jeg er videnskabsmand, ikke filosof!
Du vil have mere held med at gendanne denne skalpel
end at reparere et beskadiget nervesystem.
- Men hvad med din bedstefars arbejde? - Min bedstefars arbejde var lort!
Jeg er ikke interesseret i døden.
Den eneste ting som interesserer mig er bevarelsen af liv!
Timen...
..er...
..færdig.
Dr. Frankenstein...
Det er Fronkonsteen.
Mit navn er Gerhart Falkstein.
Jeg har rejst 3.000 kilometer
for at overrække Dem Deres oldefars testamente.
Baron Beaufort von Frankenstein.
Åh, min søde skat.
Åh, min kæreste elskede. Jeg tæller timerne mens du er væk.
- Åh, skat, det vil jeg også. - Ikke på læberne.
Jeg skal til fest hos Nanna og Nicky. Jeg vil ikke have min læbestift tværet ud.
- Du forstår. - Selvfølgelig.
Alle om bord!
- Åh, kæreste. - Så er det nu.
Freddy, kæreste.
Åh, hvordan kan jeg kort fortælle dig hvad der har taget et helt liv at forstå?
- Vil du ikke prøve? - Okay.
Du har fået det, mr.
Jeg er din. Hele mig. Hvad andet kan jeg sige?
- Min kæreste elskede... - Håret. Lige blevet sat.
Undskyld.
Jeg håber du er til gammeldags bryllupper.
Jeg er til gammeldags bryllupsnætter.
- Du er uforbederlig. - Betyder det...
- ..at du elsker mig? - Det kan du tro det gør.
- Åh, min eneste elskede. - Taft, kæreste.
Taft, søde.
Nej, kjolen er lavet af taft. Det krøller så let.
Alle om bord!
Det er den skrækkelige mand igen.
Hør her, skynd dig nu, før jeg gør mig selv til grin.
Åh, mine negle!
Undskyld.
- Farvel, kæreste. - Farvel, Freddy.
Kæreste.
- Harry, han forsøgte igen. - Hvad skal jeg gøre ved det?
Hver dag.
Lad ham. Lad ham.
Næste stop New York. Alle stiger af.
Undskyld mig, dreng. Er det Transsylvanien stationen?
Ja, ja. Spor 29.
Åh, kan jeg pudse dine sko?
Nej, tak.
Dr. Frankenstein?
Fronkonsteen.
Du laver sjov med mig.
Nej. Det udtales Fronkonsteen.
Siger du også Frodorik?
Nej. Frederik.
Hør her, hvorfor er det ikke Frodorik Fronkonsteen?
Det er det ikke. Det er Frederik Fronkonsteen.
Jeg ser.
- Du må være Igor. - Nej. Det udtales I-gor.
- Men de fortalte mig at det var Igor. - Nå, så tog de fejl, ikke?
Du blev sendt af Herr Falkstein, ikke?
Jo. Min bedstefar plejede at arbejde for din bedstefar.
- Hvor rart. - Lønningerne er selvfølgelig steget.
Selvfølgelig. Jeg er sikker på at vi får det skønt sammen.
Undskyld. Jeg...
Det er ikke for at gøre dig forlegen men jeg er en ganske strålende kirurg.
Måske kunne jeg hjælpe dig med den pukkel.
Hvilken pukkel?
Lad os komme af sted.
Lad mig, herre.
Mange tak.
Gå denne vej.
Denne vej.
Jeg tror at du vil have det mere behageligt bagi.
- Hvad var det? - Det må være Inga.
Herr Falkstein mente at du måske behøvede en laboratorie-assistent.
Goddag. Vil du gerne have en tur i høet?
Det er sjovt.
Rul, rul, rul en tur i høet.
Sommetider er jeg bange for lynene.
Det er bare en atmosfærisk afledning.
Intet at være bange for.
Varulv.
Varulv?
- Der. - Hvad?
Der ulv.
Der slot.
Hvorfor taler du på den måde?
- Det troede jeg du ville have. - Nej, jeg ville ikke.
Det må du selv om. Jeg er ligeglad.
Nå...
Der er det.
Hjemme.
Sikke nødder.
Tak, doktor.
Åh, det er okay.
Sådan.
Jeg er Frau Blücher.
Forsigtigt!
Goddag? Jeg er dr. Fronkonsteen.
Dette er min assistent. Inga, må jeg introducere Frau Blücher?
Gad vide hvad der er sket med dem.
Deres værelser er parate, Herr Doktor.
Hvis du følger mig.
I-gor. Vær venlig at bringe taskerne op så snart du er færdig.
Ja, herre.
Efter Dem, Frau Blücher.
Blücher!
Vær venlig at følge mig.
Hold jer tæt ved lysene.
Trappen kan være lumsk.
Dette er dit værelse. Det var din bedstefar Viktors værelse.
Jeg ser.
Nå. Der synes at være en hel del bøger.
Dette var Viktors...
..Baronens medicinske bibliotek.
- Hvor er min bedstefars private bibliotek? - Jeg ved ikke hvad De mener, sir.
Jo ser du, disse bøger er meget almindelige.
Enhver doktor kunne have dem på sit kontor.
Dette er det eneste bibliotek som jeg kender til dr. Frankenstone.
- Fronkonsteen. - Fronkonsteen.
Ja så, vi får se.
Godnat.
Kunne lægen tænke sig en cognac før han trækker sig tilbage?
Nej, tak.
Noget varmt mælk...
..måske?
Nej, tak.
Ovaltine?
Intet.
Tak.
Jeg er en lille smule træt.
Så vil jeg sige... godnat.
Godnat!
Godnat, kæreste.
Godnat, Herr Doktor.
Godnat, Frau Blücher.
Nej, nej, nej...
Jeg er ikke en Frankenstein.
Jeg er en Fronkonsteen.
Lad være med at sige det!
Jeg tror ikke på skæbnen.
Og jeg vil ikke sige det.
Okay, du vinder. Jeg opgiver.
Jeg siger det. Jeg siger det. Jeg siger det.
Skæbnen. Skæbnen.
Den kan jeg ikke undslippe.
Skæbnen. Skæbnen.
Den kan jeg ikke undslippe.
Skæbnen. Skæbnen...
Den kan jeg ikke...
Dr. Fronkonsteen. Vågn op.
- Hvad er der? - Du havde mareridt.
- Hvad er det for en underlig musik? - Aner det ikke.
Men det synes at komme
bagfra reolen.
Bagfra reolen...
Ræk mig morgenkåben, gider du, kæreste?
Du havde ret. Det kommer bagfra væggen.
Hvor er det?
- Hvor er det? - Hvad?
Der er altid en anordning. Hvis jeg bare kan finde udløsningsmekanismen...
Hallo.
Det virker højere herovre. Ræk mig stearinlyset, gider du?
Sæt stearinlyset på plads.
Okay. Jeg tror jeg har regnet det ud nu.
Tag lysene ud og så blokerer jeg reolen med min krop.
Hør omhyggeligt efter hvad jeg siger.
Lad være med at sætte lyset tilbage.
Med al din kraft,
skub imod den anden side af reolen.
Er det helt klart?
Det tror jeg nok.
Stor pige.
Sæt lyset tilbage.
Åh, se, doktor. En korridor.
Hvor end den musik stammer fra, kommer den dernede fra.
- Jeg må hellere se efter. - Åh, lad mig komme med Dem, doktor.
Jeg vil ikke blive heroppe alene.
Okay, da. Luk din morgenkåbe og følg mig.
Åh, doktor. Lyset...
Godt tænkt. Lad os prøve det her.
Træd tilbage!
Vær ikke bange, kære. Bare en rotte.
En beskidt, slimet rotte.
Du godeste!
DÃ˜D I 3 ÅR
DÃ˜D I 2 ÅR
DÃ˜D I 6 MÅNEDER
Jeg-Jeg-Jeg-Jeg-Jeg-Jeg
har ikke nogen
Og ingen holder af mig
- I-gor. - Frodorik.
Hvordan kom du herhen?
Igennem køkkenelevatoren. Jeg hørte underlig musik komme fra køkkenet
og jeg fulgte bare efter det.
Kald det... en fornemmelse.
- Der må have været en anden her. - Det virker sådan.
Og der er den eneste dør.
Vent, herre.
Det er måske farligt.
Du går først.
Er der ikke noget lys på stedet her?
To ækeltudseende kontakter derovre, men jeg vil ikke være den første.
Forbandet være dine øjne.
For sent.
Så det er her det alt sammen fandt sted.
Forestil dig. En død hjerne klar til at fungere igen i en ny krop.
Se. Intet blod, ingen nedbrydning.
Bare nogle få sammensyninger.
- Tænd for hovedkontakten. - Ja, herre.
Hvilket modbydeligt rod.
Jeg ved ikke. En lille smule maling, nogle få blomster, et par puder...
Nå da da, det ser ud til at vores mystiske violinist er forsv... u...
- For... hvad? - ..svundet.
Der kommer lys fra den dør.
Følg mig.
Doktor, se!
Ja... Det forklarer musikken.
Den er stadig varm.
Men hvem har spillet på den?
Det ved jeg ikke.
Hvem det end var har lige slukket sin cigar.
Sådan underlig leben.
Hvad er det for et sted?
Musikværelse?
Men her er kun bøger og papirer.
Bøger og papirer?
Det er det!
Dette er min bedstefars private bibliotek. Jeg kan mærke det.
Se! Se det her.
HVORDAN JEG GJORDE DET af Victor Frankenstein
"..indtil, fra midt i dette mørke, et pludseligt lys slog ned i mig."
"Et lys så strålende og vidunderligt, og dog så enkelt."
"Skift polerne fra plus til minus
og fra minus til plus."
"Det lykkedes for mig som den eneste at opdage hemmeligheden til at skabe liv."
"Næ, endnu mere..."
"Jeg blev selv i stand til at skabe liv
hos livløse ting."
Det kunne virke.
- Kipper? - Tak, doktor.
"Idet størrelsen af delene skabte en hindring for min fart,
besluttede jeg derfor at skabe et væsen med et enorm statur."
Selvfølgelig.
Det ville simplificere alting.
Med andre ord,
hans årer, hans fødder, hans hænder, hans organer ville alle blive forstørret.
Præcis.
Han ville have haft en enorm Schwanzstück.
Det siger sig selv.
Vov.
Han bliver meget populær.
Hvad vi sigter imod er et væsen cirka 2,5 meter høj,
med alle træk enten medfødte eller kunstige i forhold til størrelse.
Sådan noget som...
..dette?
Hallo...
Du har fat i noget der.
Ubearbejdet, ja, primitiv, ja, måske endda grotesk,
dog er der noget som på uforklarlig vis fortæller mig
at dette måske er vores mand.
Okay, okay.
Det er godt nok for hans slags.
Buk dig, dit fjols.
Nu.
Sikken beskidt job.
- Det kunne være værre. - Hvordan?
Det kunne regne.
Hurtigt.
Har du brug for hjælp? Har du brug for en hånd?
Nej, tak. Jeg har en. Tak alligevel.
Lige et øjeblik, sir.
Jeg kender alle heromkring, men jeg har aldrig set dit ansigt før.
Kan du redegøre for dig selv?
Ja. Jeg er dr. Frederick Fronkonsteen, nyligt ankommet fra Amerika.
Åh, ja, sir. Jeg fik at vide at du var her.
Ja, jeg er betjent Henry, sir. Rart at møde Dem.
Det er meget rart at møde Dem, betjent.
Jamen, De er stivfrossen, sir.
En rar, varm pejs er det rette sted for Dem.
En lille tår af flasken ville heller ikke være dårligt, sir.
Det er billetten, ja.
Nå, men hvis du har alt under kontrol, sir, vil jeg sige godnat.
Tusind tak, betjent.
Til Deres tjeneste, sir, altid.
- Godnat, betjent. - Godnat, sir.
Åh, hvilket overvældende syn.
Hvilken dyb og ærværdig nat det er i aften.
Med sådan et eksemplar af en krop,
er alt, vi behøver, en i samme grad storslået hjerne.
- Ved du hvad du skal gøre? - Jeg har en rimelig god idé.
God mand.
Plejede du ikke... plejede du ikke at have den på den anden side?
- Hvad? - Din...
Det er lige meget.
- Har du navnet som jeg gav dig? - Jeg har skrevet det ned.
- H. Delbruck. - Hans Delbruck.
HJERNE-DEPOT
EFTER KLOKKEN 5 SMID HJERNER IND AD BREVSPRÆKKEN
HANS DELBRUCK VIDENSKABSMAND OG HELGEN
BRUG IKKE DENNE HJERNE! ABNORM
- Han er hæslig. - Han er smuk.
Og han er min.
Skynd jer. Vi kæmper mod tiden og elementerne.
- Er I parate? - Er du sikker på det foregik sådan?
Ja. Det hele er skrevet ned i noterne.
Bind dragerne fast og skynd dig ned så hurtigt du kan.
Hvorfor så travlt?
Der er risiko for henrettelse via elektricitet. Forstår du?
Jeg siger: "Der er risiko for henrettelse via elektricitet."
Forstår du?
Jeg forstår, jeg forstår. Hvorfor råber du?
Bandt du...
- Bandt du dragerne fast? - Selvfølgelig.
Okay. Godt.
- Tjek generatoren. - Ja, herre.
I-gor...
- Udløs sikkerhedsventilen på hovedhjulet. - Ja, herre.
Kan du forestille dig Hans Delbrucks hjerne i denne krop?
Åh, Frederik.
Dette er øjeblikket.
Tja, kære...
Er du klar?
Ja, doktor.
Rejs mig.
Nu? Lige her?
- Ja, ja. Rejs platformen. - Åh, platformen.
Åh den. Ja... ja.
Siden den skæbnesvangre dag da stinkende bidder af slim
først kravlede op af havet og råbte til de kolde stjerner
"Jeg er mennesket",
har vores største frygt altid været vores viden om vores egen dødelighed.
Men i aften
smider vi videnskabens stridshandske
i selve dødens skrækkelige ansigt.
I aften,
vil vi klatre op i himlen.
Vi vil håne jordskælvet.
Vi vil herske over torden
og trænge ind i
moder naturs uigennemtrængelige skød.
Når jeg siger til tænd den første kontakt.
Ja, herre.
Klar.
Parat.
Start!
Tænd den anden kontakt.
Tænd den tredje kontakt.
Da ikke den tredje kontakt?
Tænd den siger jeg. Tænd den!
Liv.
Liv, hører du mig?
Giv min skabelse
liv!
Sluk det hele og få mig ned.
Ingenting.
- Åh, doktor. Det er jeg ked af... - Nej, nej.
Vær muntre.
Hvis videnskaben lærer os noget
er det at acceptere vores nederlag
såvel som vores succeser
med stille værdighed
og elegance.
Din skiderik, du får igen.
Hvad har du gjort ved mig?
- Hvad har du gjort ved mig? - Doktor, hold op!
Du slår ham ihjel!
Jeg vil ikke leve.
Stille værdighed og elegance.
Moar!
Åh, sludder! Denne mand er anderledes, det siger jeg dig.
Det kan du se efter at du har talt med ham i fem minutter.
Ja?
Han er en Frankenstein!
Og de er alle ens.
Det er i deres blod. De kan ikke gøre for det.
Videnskabsmænd, de er alle ens.
De siger at de arbejder for os.
Hvad de virkelig ønsker er at herske over verden.
Det er nok nu. Jeg vil ikke have at dette møde bliver et gement slagsmål.
Det er seriøse anklager du kommer med,
og mere smertefuldt for os, som er ældre, fordi vi stadig har mareridt
fra fem gange tidligere.
Vi har ikke hørt fra manden som er bedst kvalificeret til at bedømme situationen.
Inspektør Kemp.
Vil du være venlig at tale til os?
Optøjer er en grim ting
und når først de er startet
er det meget svært at stoppe dem
inden en blodsudgydelse.
Jeg tror, at før vi begynder at slå folk ihjel
må vi hellere være forbandet sikre på vores bevismateriale.
Und...
..vi må hellere bekræfte den kendsgerning,
at den unge Frankenstein faktisk
træder i sin bedstefars vodspor.
Hvad?
Træder i sin bedstefars vodspor.
Åh, fodspor.
Jeg tror,
at det er nødvendigt
at jeg aflægger et lille besøg hos den gode doktor.
Und får en stille og rolig snak.
Anseelse.
Åh, doktor. Du må ikke gøre det her mod dig selv.
Du må holde op med at tænke på det.
Jamen, se. Du har ikke en gang rørt din mad.
Sådan.
Nu har jeg rørt ved den. Tilfreds?
Ved du hvad... Jeg glemmer aldrig min gamle far.
Når disse ting skete for ham... de ting han sagde til mig.
Hvad sagde han?
Hvad helvede laver du på toilettet dag og nat?
Hvorfor tager du ikke af sted og giver en anden chancen?
Åh, måske er det bedre på den her måde.
Stakkels livløse klods.
Måske er det bedre at den er død.
Hvad er det?
Schwarzwälder Kirschtorte.
Kan du lide det? Jeg har ingen svaghed for desserter, men denne er fantastisk.
Hvem taler du med?
Med dig. Du lavede en smaske-lyd, så jeg troede du kunne lide desserten.
Jeg lavede ingen smaske-lyd. Jeg spurgte dig bare hvad det er.
- Det gjorde du. Jeg har lige hørt det. - Det var ikke mig.
Det var ikke mig.
Hør her. Hvis det ikke var dig og det ikke var dig...
Levende. Den er levende.
Den er levende!
Vig tilbage.
Hej.
Jeg sætter dig fri.
- Er det beroligende middel klar? - Ja, doktor.
Jeg vil have at du
sætter dig op.
Stå på dine fødder.
Du kan godt.
Nu gå.
Doktor, jeg er bange.
Vær ikke bekymret.
Godt.
Hvad er der? Hvad er der i vejen?
Hurtigt. Giv ham...
Hvad? Giv ham hvad?
Tre stavelser. Den første stavelse - lyder som...
..vind. Lyder som vind.
Sind... Ind...
Ind.
- Ind. - Ind.
Anden stavelse - kort ord.
Højt, sløjt, sprøjt...
Sprøjt...
- Ind sprøjt... - Ind sprøjt...
Bandeord. Han sagde et bandeord.
Lyder som...
Ving. Ving.
Ind... Ind sprøjt ving... Giv ham en ind sprøjt ving.
Åh, ning... ning... Indsprøjtning.
Nysgerrig.
Ind sprøjt ning?
Åh, Frederik. Er du okay?
Ja.
- Undskyld mig et øjeblik, kæreste? - Selvfølgelig, doktor.
I-gor...
- Må jeg tale med dig et øjeblik? - Selvfølgelig.
- Sæt dig ned. - Tak.
Nej, nej. Deroppe.
Tak.
Hør, den hjerne som du gav mig...
Var det Hans Delbrucks?
- Nej. - Godt.
Vil du have noget imod at fortælle mig...
..hvis hjerne jeg indsatte?
- Så vil du ikke blive sur? - Jeg bliver ikke sur.
Abby en eller anden.
Abby en eller anden...
- Abby hvem? - Abby Normal.
Abby Normal...
Jeg er næsten sikker på at det var navnet.
Antyder du at jeg indsatte en abnorm hjerne
i en 2,5 meter høj,
1 meter bred,
gorilla?
Er det hvad du fortæller mig?
Hurtigt, hurtigt. Giv ham...
Hvad?
Tre stavelser, ja.
Gad vide hvem det kan være på denne tid.
Inga, hurtigt. Se hvem det er.
Dig... læg den ting tilbage på operationsbordet.
Og fastspænd ham.
- Hvor skal du hen? - Ud at vaske mig. Jeg må se normal ud.
Vi bliver alle nødt til at opføre os normalt.
Uhyrer!
Fortræffeligt skudt.
Dette er det tyvende århundrede, Kemp.
Uhyrer er passé ligesom spøgelser og trolde.
Ikke til landsbyens små folk, Herr Doktor.
For dem
er han en meget virkelig ting.
Især når... en Frankenstein opholder sig i huset.
Pæn gruppering.
Tak.
Jeg troede ikke en intelligent fyr som dig ville falde for det overtroiske råddenskab.
Det er ikke overtro som bekymrer mig, Herr Doktor, men gener und
kromosomer.
- Sludder. - Det kan du sagtens sige, men dette er
Transsylvanien.
Und du er en...
Frankenstein.
Du... synes at komme ualmindeligt ud af ligevægt på grund af denne diskussion.
Overhovedet ikke.
Jeg synes det er utrolig morsomt, det er det hele.
Nå, dette var sjovt.
Hvis du ikke har noget imod det, inspektør, er jeg en lille smule træt.
Så
jeg kan give landsbyboerne din fuldstændige forsikring om
at du overhovedet ingen interesse har i at fortsætte din bedstefars arbejde?
Var det et ja?
Okay.
- Kan du selv finde vejen ud? - Selvfølgelig.
Indtil vi mødes igen... Herr Baron.
Ja. Kom bare forbi. Vi er altid åben.
Åh, Viktor.
Viktor...
Vi har gjort det.
Jeg slipper dig løs.
Kunne du tænke dig det, meine Seuchekopf?
De ville have at jeg skulle gøre dig fortræd.
Men i stedet for hjælper jeg dig.
Gudsketak og lov for at det er forbi.
Frau Blücher.
Stop. Kom ikke nærmere.
- Hvad laver du? - Jeg slipper ham løs.
Nej. Nej, det må du ikke.
Jo.
Er du skør? Han dræber dig.
Nej, han gør ikke. Ikke ham her.
Han er blid som et lam.
Vig tilbage. Vig tilbage. For Guds skyld, han har en rådden hjerne.
Den er ikke rådden. Det er en god hjerne.
Den er rådden, det siger jeg dig. Rådden.
Ixnay på den rådne.
Jeg er ikke bange. Jeg ved hvad han kan lide.
Den slags musik.
Ja. Det er i dit blod. Det er i alle jer Frankensteins blod.
Det når indtil sjælen, når ord er forgæves.
Din bedstefar plejede at spille det for det væsen han lavede.
- Så det var dig hele tiden. - Ja.
- Du spillede musikken om natten. - Ja.
- For at få os ind i laboratoriet. - Ja.
- Det var din cigar i askebægeret. - Ja.
Og det var dig som efterlod min bedstefars bog så jeg ville finde den.
Ja.
- Så jeg ville... - Ja.
- Så dig og Viktor var... - Ja.
Ja! Sig det!
Han var min kæreste.
Du fanger ham aldrig nu.
Han er fri. Hører du?
Fri.
Væk.
Væk!
Vi må finde ham, forstår du?
Vi må finde ham før han dræber nogen.
Hvad har jeg gjort?
Åh, Gud i himlen.
Hvad har jeg gjort?
Åh, jeg elsker mine kønne små blomster
Åh, jeg elsker mine blomster
Det uhyre er på fri fod...
Skodderne må sikres.
Så.
Gudsketak og lov for at du lagde Helga i seng.
Med al den snak om uhyrer, tager jeg ingen chancer. Jeg kan huske sidste gang.
Men, Papa. Jeg vendte Rostbraten, kan du ikke huske det?
Jeg bad dig om at lægge Helga i...
Dig...
Send et kys og sig farvel.
Åh, kæreste. Intet tilbage.
Hvad skal vi kaste nu?
Måske var hun på toilettet da du så efter.
Men jeg så ikke en gang efter ovenpå. Det troede jeg du gjorde.
Du så ikke efter ovenpå?
Sæt dig ned.
Sæt dig ned!
En gæst er alt hvad jeg beder om.
En midlertidig ledsager som kan være sammen med mig i nogle få timer.
Tak, Gud, Tak.
Åh, nej, nej, nej. Tal ikke. Sig ikke et ord.
Åh, min glæde og min pris fra himlen.
Åh, du må have været den højeste i din klasse.
Mit navn er Harold og jeg bor her helt alene.
Hvad hedder du?
Det fik jeg ikke fat i.
Nej...
Tilgiv mig.
Jeg var ikke klar over at du er stum.
Ser du hvordan himlen lægger planer.
Mig, en stakkels blind mand, og du er stum.
En ufatteligt stor døvstum.
Men din hånd er stivfrossen, mit barn.
Kunne du tænke dig en dejlig skål suppe, hva'?
Hør, jeg ved hvad det vil sige at være kold og sulten.
Ja...
Og hvor meget det betyder at modtage lidt venlighed fra en fremmed.
Er du klar til din suppe?
Ræk mig så din skål.
Åh, min ven...
Du ved ikke hvor meget dit besøg betyder for mig.
Hvor lang tid jeg har ventet på fornøjelse af et andet menneske.
Nogle gange med vores optagethed af verdslige ting,
glemmer vi ofte de små glæder
som er baggrunden for ægte lykke.
Og nu lidt vin til din suppe?
Godt, godt.
Hva'? Godt. Ja.
Vent!
En skål.
En skål for vores venskab.
Hvor må du have været sulten.
Og nu til en lille overraskelse.
Til en speciel lejlighed, har jeg gemt...
..cigarer.
Tag en.
Hvad?
Nej, nej, nej.
Ild er okay.
Ild er okay. Ja, ilden er vores ven.
Jo. Jeg viser dig hvordan.
Ser du?
Vil du have din cigar?
Lad mig se. Lad mig se.
Okay.
Se så, se så...
Bare hold den lige der. Nu,
inhaler ikke før enden lyser.
Vent.
Hvad laver du?
Jeg ville lave en espresso.
Nu!
Hurtigt. Giv ham det beroligende middel.
Så er han væk.
Det ved jeg.
Jeg går derind. Giv mig stearinlyset.
- Nej. - Jo.
Kærlighed
er det eneste som kan redde dette stakkels væsen.
Og jeg vil overbevise ham om at han er elsket,
selvom det koster mig mit eget liv.
Lige meget, hvad du hører, lige meget hvor forfærdeligt jeg beder jer,
lige meget hvor skrækkeligt jeg skriger,
lad være med at åbne denne dør, ellers ødelægger I alt som jeg har arbejdet imod.
Forstår I?
Lad være med at åbne denne dør.
Ja, doktor.
Det var rart at arbejde sammen med dig.
Luk mig ud. Luk mig ud herfra. Få mig helvedes langt væk herfra.
Hvad er der i vejen med jer? Det var en joke.
Genkender I ikke en vittighed når I hører en?
Jesus Kristus. Luk mig ud herfra!
Luk den fandens dør op eller jeg sparker jeres rådne hoveder af.
Mor!
Åbenbart...
Goddag, smukke.
Du ser godt ud, ved du det?
Folk griner af dig.
Folk hader dig, men hvorfor hader de dig?
Fordi de er misundelige.
Se på det drengede ansigt.
Se på det søde smil.
Taler du om fysisk styrke?
Taler du om lutter muskel?
Taler du om et olympisk ideal?
Du er en gud!
Og hør på mig...
Du er ikke ond.
Du er god!
Det her er en rar dreng.
Det her er en god dreng.
Det her er en mors engel.
Og jeg ønsker at hele verden skal vide det,
en gang for alle uden skam,
at vi elsker ham.
Jeg vil undervise dig.
Lære dig at gå, hvordan man taler,
hvordan man bevæger sig, hvordan man tænker.
Sammen,
du og jeg
giver det største bidrag til videnskaben
siden ildens opfindelse!
Dr. Fronkonsteen. Er du okay?
Mit navn...
..er Frankenstein!
DR. F. FRANKENSTEIN FREMVISER VÆSENET
I ET OPSIGTSVÆKKENDE EKSPERIMENT I GENOPLIVNING
Ærede kollegaer, mine damer og herrer.
Det er i aften et stort privilegium
at introducere en mand hvis efternavn var en gang både
berømt
og berygtet.
Og må jeg nu præsentere jer for Doktor Baron Friedrich von Frankenstein.
Mine medviden...
..skabmænd... og hjernekiruger, damer og herrer.
For nogle få uger siden, kommende fra en baggrund,
tro mig, lige så konservativ og traditionelt stadfæstet i videnskaben som jeres,
begyndte jeg et eksperiment, hvor vantro det end lyder,
med genoplivning af dødt væv.
Hvad jeg har at tilbyde er måske
porten til udødelighed.
Mine damer og herrer, må jeg præsentere til jeres nydelse:
"Væsenet".
Bliv siddende, jeg beder jer.
Vi er ikke børn. Vi er videnskabsmænd.
Jeg kan forsikre jer om at der intet er at frygte.
Må jeg først tilbyde jer
en neurologisk demonstration af de primære cerebellare funktioner.
Balance og koordination.
Gå hæl mod tå.
Baglæns.
Mine damer og herrer, I har set væsenet udføre enkelte motoriske bevægelser,
men til hvad I nu skal opleve, må vi stille
trænge ind på geniets område.
Mine damer og herrer,
fra hvad der en gang var et betydeligt rod af dødt væv,
kan jeg nu præsentere en kulturel, raffineret
levemand.
Værsgo.
Ingenting. Ingenting, siger jeg.
Fem, seks, syv, otte...
Kom så. Prøver du på at få mig til at se dum ud?
Vær nu sød. Jeg beder dig.
For en sikkerheds skyld, lad være med at ydmyge ham.
Kom tilbage. Hører du? Du får ikke lov til at ødelægge mit arbejde.
Som din skaber, befaler jeg dig at komme tilbage.
Lænket.
Lænket som et dyr i et bur.
Åh, doktor. Jeg har det så dårligt.
Der er kun et svar.
Hvis jeg kunne finde en måde at udligne ubalancen i hans hjernespinalvæske,
ville han være så god som nyfalden regn.
Men hvordan?
Hvordan, før det er for sent?
Åh, Frederik...
Hvis bare der var en måde jeg kunne...
..afhjælpe denne tortur du gennemgår.
Hvis bare der var en måde hvorpå jeg kunne...
..afhjælpe spændingen. En måde hvorpå jeg kunne give dig lidt fred.
Doktor, jeg har...
Doktor?
Hvad er der?
Doktor...
Hvor er De?
Undskyld, doktor. Dette kabel kom imens du var væk.
Jeg troede jeg havde bedt dig om ikke at afbryde mig imens jeg arbejder.
Undskyld, doktor. Jeg troede dette var en nødsituation.
Ser du, din forlovede ankommer hvert øjeblik.
Hvad? Elizabeth her i aften?
Ja. Jeg gør et værelse klart med det samme.
Jeg foreslår at du tager et slips på.
Skat.
- Overrasket? - Overrasket.
- Elsker mig? - Elsker dig?
Nå...
- Lad os gå i seng. - Skat.
Det har været en lang dag. Du er træt. Jeg betaler lige chaufføren.
- Skat. - Hvad?
- Overrasket? - Ja.
- Elsker mig? - Jah...
Nå, lad os gå i seng.
- Skat. - Ja.
Sig ingenting, vær afslappet.
- Klar? - Ja. Tror jeg...
Ja.
Jeg er en smule træt alligevel.
Jeg vil gerne have at du møder mine assistenter, Inga og I-gor.
Goddag.
- Dette er min financier Elizabeth. - Jeg er glad for endelig at møde dig.
Financierinde.
Undskyld, skat. Hvad er det præcis du... laver?
Jeg assisterer dr. Fronkonsteen på laboratoriet.
Vi har intellektuelle diskussioner und vi...
Faktisk, havde vi lige en...
- Må jeg...? - Hvad?
Et øjeblik...
I-gor, gider du hjælpe mig med taskerne?
Selvfølgelig, du tager den blonde og jeg tager den turbanklædte.
Hold op. Jeg taler om bagagen.
Ja, herre.
De damer, denne vej.
Det bliver en lang nat. Hvis du har brug for hjælp med pigerne...
Fald nu til ro.
Fordi vi skal være venner, ikke.
Ikke?
Rart og hyggeligt.
Ligesom gamle venner.
Hvad er der i vejen? Er du bange for en lille smule ild?
Dette kan ikke gøre dig noget.
Se?
Du er noget af et uhyre.
Se, mor havde ret.
Små drenge må ikke lege med ild.
Må de? Fordi de kommer måske til skade.
Halt!
Op.
Optøjer er noget forfærdeligt noget.
Und jeg tror at det er på tide at vi har nogle.
Dræb uhyret.
Med himlen som mit vidne... Op.
..han vil forbande den dag
han blev født en Frankenstein.
Hvad?
Jeg sagde: "Han vil forbande den dag han blev født en Frankenstein."
Fri. Han er sluppet fri.
Ved du hvad det betyder?
Skat, du må ikke bekymre dig sådan.
Jeg formoder at du har ret.
Selvfølgelig har jeg ret.
Kom nu med som en stor dreng.
Hvad ville jeg gøre uden dig?
Er dit værelse lige nede af gangen hvis jeg bliver bange i løbet af natten?
Nå, ja, men jeg troede at grundet omstændighederne jeg måske ville
blive her med dig.
Vil du have mig sådan her?
Så tæt på vores bryllup, så tæt at vi næsten kan røre det?
- Ja! - Prr, dreng.
Eller...
vente en lille smule længere hvor jeg kan hengive mig uden tøven,
når jeg kan være fuldstændig og skamløst og lovmæssigt din?
Det er et hårdt valg.
Du er en hård fyr.
Jeg formoder at du har ret.
Selvfølgelig. Det har jeg altid.
Giv mig et kys og sig godnat.
Ingen tunge.
Godnat, skat.
Godnat, kæreste.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
Du elsker mig? Jeg elsker dig, min skat.
- Sov sødt, skat. - Sov sødt.
Godnat, og sov sødt.
Han løsnede det trofaste lyn fra hans forfærdelige sværd
Hans ære fortsætter
Ære, ære, halleluja...
Hvor er jeg?
Hvem er du? Hvad er du?
Hvad vil du? Hvad vil du gøre ved mig?
Slap af.
Jeg er ikke bange for dig. Hvor meget vil du have?
Min far er meget rig. Hele verden vil stå på tæer for dig.
Jeg bliver nødt til at være tilbage kl. 23.30. Jeg venter en vigtig opringning.
Sig noget! Hvorfor siger du ikke noget?
Hvad laver du?
Åh, nej, du kan ikke være alvorlig.
Jeg er ban...
Åh, du godeste.
Vov.
Jeg er forlovet.
Og en gang... Men jeg kunne ikke... Det var aldrig...
Livets søde mysterium
Jeg har endelig fundet dig
Nu kender jeg endelig svaret på det hele
Hvad tænker du på?
Du er uforbederlig, er du ikke?
Din lille lynlås hals.
Okay.
Syv har altid været mit lykketal.
Kom herover, dit lækre uhyre.
Hvad er der? Hvad er der i vejen?
Er det musikken?
Det kommer sandsynligvis fra en af hytterne. Ikke noget at bekymre sig om.
Hvor skal du hen? Hvor...
I mænd er alle ens.
Syv eller otte hurtige og I stikker af sammen med drengene.
At prale og brovte. Du må hellere holde munden lukket.
Åh, jeg tror jeg elsker ham.
Se, han kommer tilbage. Se, musikken...
Bliv ved med at spille. Det er musikken.
Det er musikken som leder ham tilbage.
Kom så.
Kom så. Kom.
Kom så. Du kan godt.
Kom så. Du kan gøre det.
Lad være med at røre ham! Han vil selv gøre det.
Du kan godt. Du kan godt.
Vær sød, min skabelse.
Hurtigt. Fang ham.
Er alle forberedelserne i orden til overflytningen?
Ja, doktor.
Er du sikker på at du vil gennemføre dette?
Det er det eneste som kan redde ham nu.
Du er klar over at I begge sætter jeres liv på spil?
Ja.
Afbryd strømmen.
Hvordan kan jeg vide når de er færdige?
Lægen sagde 15 minutter.
Ikke et sekund mere
eller mindre.
Hvor lang tid igen?
To minutter.
- Hvad er det for en lyd? - Det ved jeg ikke.
- Hvad er klokken? - Det er næsten tid.
Åh, du godeste. Det er landsbyboerne.
Nej! Nej! Vær venlig.
Kun syv minutter igen.
Nej! Nej!
Nej! Nej! Nej!
- Sæt den mand ned. - Det er uhyret.
- Nej, det kan det ikke være. - Det er det.
Jeg sagde: "Sæt den mand ned."
Und hvem tror du at du er
sådan at beordre folkene her omkring?
Jeg er et uhyre.
Ja. Jeg kan se at du er et uhyre.
I så lang tid som jeg kan huske tilbage
har folk hadet mig.
De ser på mit ansigt og min krop
og de løber skrækslagne væk.
I min ensomhed, besluttede jeg at jeg ikke kunne indgyde kærlighed,
ville jeg i stedet forårsage skræk.
Jeg er i live,
fordi dette stakkels, halvskøre geni har givet mig liv.
Han alene havde et billede af mig
som noget smukt.
Og så,
da det ville have været let nok at holde sig uden for fare,
brugte han sin egen krop som forsøgskanin
for at give mig en roligere hjerne
og en i nogen grad mere raffineret måde at udtrykke mig på.
Nå, men dette her er selvfølgelig en helt anden situation.
Som dette samfunds fører,
må jeg være den første til at tilbyde dig min hånd
i venskab.
- Tak. - Du er helt velkommen.
Und nu lad os alle tage tilbage til mit hus og få lidt sandkage og lidt vin...
..og lort!
Til tømmerpladsen!
Goddag, mrs. Frankenstein.
Mrs. Frankenstein. Hvilket smukt navn.
Åh, skat.
Hold på din hat.
Hvad?
Jeg er straks tilbage.
Jeg holder fast, skat.
Kun nogle få sekunder endnu.
Min skat, jeg håber ikke du syntes at fars lille fest var alt for kedelig.
Han gjorde det for din skyld og i god mening. Sig du nød det.
Min skat, så du det?
Jeg har sat en særlig vasketøjskurv på badeværelset kun til dine skjorter
og den anden er kun til dine sokker og beskidte underbukser.
Nu kommer jeg.
Følelsen er gensidig.
Det er forvirrende.
Der er noget som jeg altid har ville spørge dig om angående operationen.
I overføringsperioden,
fik uhyret en del af din vidunderlige hjerne, men hvad fik du fra ham?
Nej. Jeg tror ikke...
Livets søde mysterier
Til sidst fandt jeg dig